Full resolution (TIFF) - On this page / på denna sida - Jacob Henrik Mörk, Sveriges förste roman-författare
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan.
Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has never been proofread. / Denna sida har aldrig korrekturlästs.
168
giltigheten, som glömmer, infinner sig tillika fattigdomen, som
nedslår genom en oundviklighet af småaktiga omsorger. Icke
till de sistnämnda, hvilka således ej ens laudantur et algent,
utan till antalet af dem, som cberömmas och forfrysa», hör
Jacob Henrik Mörk: en man, till hvilken, såsom den
Svenska Roman-litteraturens Patriark, det nyaste
romanskrifvar-slag-tet borde — ur flerahanda skäl — uppblicka med vördnad.
Född i Stockholm den 12 Januari 1714, var han, bland
sju syskon, yngste sonen af foga bemedlade föräldrar: fadern
spannmålshandlaren Henrik Mörk; modren Brita Bark. I
hans sjette år, och just på dagen då han skulle gå första
gången i skola, dog hastigt och oförmodadt hans fader; ett
forebud, att lärdoms-vägen ej skulle för honom bli en väg på
blommor. Inom elfte året var han äfven moderlös; och under tiden
hade jemväl en ömsinnad stjuffader aflidit
En svåger, Efverling, direktör öfver de nyligen anlagda
silkes-spinnerierna och assessor i Hallrätten, upptog nu den
värnlöse gossen, och nyttjade honom i sin bod öfver ett halft år.
Den välmenande mannen ville fostra honom till ett
näringsyrke, som kunde i sinom tid, och snart, löna med god utkomst.
Men här var icke jordmånen för sådan telning. Svågern markte
det. lian hade förstånd nog, att upptäcka ett eldigt sinne
stängdt inom trånga gränsor, och i detta sinne de afgjordaste
anlag för studier och vitterhet. Hvad mera är: han hade
godhet nog, att rätta sin hjelpsamhet derefter. Gossen skickades
fördenskull 172$ till Vesterås, att vid dervarande läroverk
grundlägga sin vetenskapliga bildning. Utmärkta framsteg i latin,
grekiska, hebräiska, och skaldegåfvor, både i latinsk och svensk
vers ovanliga, blefvo, vid hans afsked derifrån, vitsordade i ett
det mest hedrande intyg, utfärdadt af gymnasii-rektorn
(sedermera domprosten) Svedelius. Med detta begaf han sig i
begynnelsen af 1734 till Upsala. Samma år, den 28 Maj, lät
han äfven, på lätt beviljad tillstädjelse, höra sig första gången
från predikstolen, i Vesterås. Lifligt bifall skördades; och
detsamma rönte han, då han 1737, likaledes i Vesterås, höll en
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>