Full resolution (JPEG) - On this page / på denna sida - Sidor ...
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan.
Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has never been proofread. / Denna sida har aldrig korrekturlästs.
ty han såg Anders taga lyktan och de andra räkna
upp penningar i hans hand.
Ljuset föll därvid på deras ansikten, och
Wiwalt kände igen dem, tumlade med ett halfkväfdt
rop tillbaka in i kammaren och famlade efter stöd.
Det var de döda — Gyllenstjerna som han sett
stupa i duell med en af Cardinalens musketörer...
och del Ponte, den kejserske Capitänen, som han
själf stuckit ned . ..
Han störtade ut i gången för att komma bort
genom porten åt torget, men den var stängd.
Han måste öfver gården, ut i gränden. Stallet
låg vid motsatta sidan — om han hölle sig utmed
väggen skulle ingen se honom, det var knappt tio
steg, och för resten, hvem skulle känna igen
honom...
Men i samma ögonblick han satte foten på
gårdstrappan, small ett skott och strax därpå ännu
ett. Han hörde rop och såg hästar och folk i
tumult, men han var oskadad, kom ut på gatan,
fick försprång och lopp undan. Han hörde dem
komma efter under rop och förbannelser, i gränden,
öfver torget, ned till stranden och ut på
hamnarmen, där deras steg dundrade mot plankorna
bakom honom. Men han kom före dem fram,
sprang ombord och skrek åt skepparen:
"Lägg ut! För ditt lif, till segels1“
"Jag kommer inte ut! Det är mörkt och
stormen ligger på!“
"Lägg ut! Jag har varit i querelle, och de
äro efter mig! Jag ger hundrade för åttio, om du
går ut!"
"I Guds namn, jag skall pröfva, Ers Nåd!"
Wiwalt vände sig om och kastade en blick
öfver relingen för att se, om han hunne hämta
sina sadelrör, innan förföljarne voro öfver honom.
Månen belyste hamnarmen och stranden — där
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>