Full resolution (TIFF) - On this page / på denna sida - På konungens bud. Ett äfventyr från trettioåriga kriget af Axel S-g. (Forts. fr. sid. 360.) - Gräfsnäs förr och nu.
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>
Below is the raw OCR text
from the above scanned image.
Do you see an error? Proofread the page now!
Här nedan syns maskintolkade texten från faksimilbilden ovan.
Ser du något fel? Korrekturläs sidan nu!
This page has been proofread at least once.
(diff)
(history)
Denna sida har korrekturlästs minst en gång.
(skillnad)
(historik)
"Svenskarne äro öfver oss", utropade han och mumlade
derefter för sig sjelf: "Hexorna hämna sig redan."
Snabbt vändande sig åt motsatt håll mot det, hvarifrån
svenskarne nalkades, skyndade han derefter, då
han ej såg någon utväg till försvar mot öfvermakten,
att söka sin räddning i flykten, men möttes
af korporal Mårten, som, efter att hafva bestigit
berget från dess lägsta och mest tillgängliga sida,
just steg upp på den lilla platån på dess topp och
hastigt slog sina armar som en ram af jern omkring
jägaren, hvilken förgäfves sökte befria sig från sin
motståndares förkrossande omfamning.
Pater Antonius, hvilken liksom Kurt skyndade att rädda
sig genom en snabb flykt, ville dock dessförinnan söka
befria sin medbrottsling, och hastigt blottande en
dolk, stötte han vapnet i korporalens sida, hvarefter
han skyndsamt ilade utför bergets sluttning.
Till lycka för var psalmsångare, var pater Antonius
något osäker på handen, och vapnet, som var ämnadt åt
korporalens hjerta, slant i stället utefter hans rygg,
sedan det gifvit honom ett föga djupt köttsår.
Men om stöten ej blef dödlig för Mårten, blef
den i stället så mycket ödesdigrare för gifvaren
sjelf. Rasande som ett såradt lejon lyfte jätten sin
fånge från marken och slungade honom våldsamt efter
den flyende patern med orden:
"Se der har du sällskap på vägen, du falske profet,
du hycklande farisé."
Friskytten rullade från afsats till afsats under Röda
Hans’ skallande skratt och träffade slutligen jesuiten
öfver hufvudet, dragande honom med sig i fallet.
När soldaterne skyndade fram, för att försäkra sig
om sina fångar, funno de endast tvenne blodiga lik,
vid hvilkas sida Röda Hans dansade, sjungande sitt
entoniga:
"Ho hej, en så’n lustelig dans."
(Forts.)
Gräfsnäs förr och nu.
I en vidsträckt dal, ett par mil nordvest
från Alingsås, ligger mellan höga berg
sjön Antens vattenspegel, infattad i en ram
af skogbeklädda
stränder. På ett i sjöns
norra ända utskjutande
näs böjer sig på
ruinerna efter en gammal
riddarborg det vackra
herresätet Gräfsnäs, och på
den ej långt derifrån
belägna ön Loholmen finnas
ännu lemningar efter ett slott, om hvars fordna prakt
och herrlighet nu mera endast sväfvande traditioner
hafva något att förtälja. Enligt någras förmenande
skulle detta slott varit det ursprungliga Gräfsnäs,
som senare blifvit från ön förflyttadt till fasta
landet; men följande
tradition talar för att Gräfsnäs existerat samtidigt
med slottet på Loholmen.
![]() |
Gräfsnäs’ fordna utseende. (Efter Dahlbergs Suecia antiqua.) |
<< prev. page << föreg. sida << >> nästa sida >> next page >>